Иван Вазов
Сръбско бягство

chitanka.info

„И петият ангел изля чашата си вьрху престола на звяра; и стана царството му потьмняло; и дъвчаха язиците си от болеж“.

Откровение, гл. 16

В виелиците снежни,

в пустините безбрежни

албански, цял народ

под твара на теглата

нечути на земята

блуждае в плач и пот.

Напуснал гол огнища,

балкани и долища

той сее с трупове.

В историята няма

трагедья по-голяма,

по-страшни часове!

Безименни страданья.

Проклятья и риданья!

Изплашени лица.

Мъже обезумели,

жени в снега умрели,

замръзнали деца!

Вълцйте в планините

по-сгрени са, по-сити;

настръхналий чакал,

що дири леш да дръпа —

за него пища скъпа —

не е тъй гладувал!

Едва ли е виждало

небето занемяло

подобна страхота!

Стоиме поразени

стоиме вцепенени

Пред тази Голгота!

И питаме се: блян ли

това е! Ураган ли

от ада излетял?

Ил ярост на съдбата?

Ил Бог от небесата

гневът си е излял?

Но тез деца, невести,

моми, бащи злочести

какъв изпащат грях?

И мъка, скръб сърдечна,

и жалост безконечна

изпитваме към тях.

И как ни става болно!

Забравяме неволно

обиди, ядове

пред мъките ужасни

на жертвите нещастни

на чужди грехове.

Да, жертви на водачи

безумни и палачи,

слепци с отворен взор,

овчари пощурели

народа си довели

до гибел и позор;

водачи, що водили

във мрака, що тровили

народната душа

и цял ред поколенья

кърмили с заблужденья

с омраза и с лъжа!

И клетва нам душите

изригват въз творците

на тия злочестий

ведно с теб, племе ядно,

що гинеш голо, гладно

В албанските пустий!

2 февруари 1916 г.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.